James Gascoyne-Cecil, 4:e markis av Salisbury | |
![]() | |
Född | 23 oktober 1861[1][2] London |
---|---|
Död | 4 april 1947[1][2] (85 år) London |
Begravd | St Etheldreda's Church, Hatfield |
Medborgare i | Storbritannien och Förenade kungariket Storbritannien och Irland |
Utbildad vid | University College, Oxford Eton College ![]() |
Sysselsättning | Politiker |
Befattning | |
Ledamot av Kronrådet Ledamot av Förenade kungarikets 23:e parlament Storbritanniens 23:e parlament, Darwen (1885–1886)[3] Ledamot av Förenade kungarikets 24:e parlament Storbritanniens 24:e parlament, Darwen (1886–1892)[3] Ledamot av Förenade kungarikets 25:e parlament Storbritanniens 25:e parlament, Rochester (1893–1895)[3] Ledamot av Förenade kungarikets 26:e parlament Storbritanniens 26:e parlament, Rochester (1895–1900)[3] Ledamot av Förenade kungarikets 27:e parlament Storbritanniens 27:e parlament, Rochester (1900–1903) Ledamot av Brittiska överhuset (1903–1947) Lordsigillbevarare (1903–1905) Kronrådets lordpresident (1922–1924) Kansler för hertigdömet Lancaster (1922–1923) Lordsigillbevarare (1924–1929) Överhusets ledare (1925–1929) | |
Politiskt parti | |
Konservativa partiet | |
Maka | Cicely Gore (g. 1887–)[4][5] |
Barn | Beatrice Ormsby-Gore, Lady Harlech (f. 1891)[4] Robert Gascoyne-Cecil (f. 1893) Mary Cavendish, hertiginna av Devonshire (f. 1895) Lord David Cecil (f. 1902)[4] |
Föräldrar | Robert Gascoyne-Cecil, 3:e markis av Salisbury[4] Georgina Gascoyne-Cecil, markisinna av Salisbury[4] |
Släktingar | Robert Cecil, 1:e viscount Cecil av Chelwood (syskon)[4] Hugh Cecil, 1:e baron Quickswood (syskon)[4] |
Utmärkelser | |
Companion av Bathorden Riddare med storkors av Victoriaorden Strumpebandsorden | |
Heraldiskt vapen | |
![]() | |
Redigera Wikidata |
James Edward Hubert Gascoyne-Cecil, 4:e markis av Salisbury, född den 4 oktober 1861, död den 23 april 1947, var en brittisk politiker, son till Robert Gascoyne-Cecil, 3:e markis av Salisbury.
Salisbury tillhörde som lord Cranborne underhuset 1885–1892 och från 1893 till faderns död 1903, deltog som överstelöjtnant 1900 i boerkriget och var 1900–1903 först i faderns, sedan i Balfours ministär understatssekreterare för utrikesärenden samt är sedan september sistnämnda år såsom lordsigillbevarare medlem av Balfours rekonstruerade kabinett. I tullfrågan var Salisbury rätt utpräglad frihandlare, men accepterade Balfours medelvägsprogram.
Han blev i mars 1905 handelsminister i ministären Balfour och avgick med denna i december samma år. Han var sedan en bland de ledande för yttersta högern (the diehards) i överhuset, påyrkade som sådan förkastande av 1911 års parlamentsbill även med risk av dess genomdrivande genom massutnämning av nya peerer och motsatte sig häftigt alla regeringsförslag om självstyrelse för Irland. Han blev i oktober 1922 lordsigillbevarare i Bonar Laws ministär och regeringspartiets ledare i överhuset.